https://slama.dev/comeback/
Tak ta bréca ze druhýho, co si na mě furt stěžovala správcový a mlátila mě holí, to má fakt za sebou.
Byl jsem to zkontrolovat na funuse.
Přestrojený.
Roubalová?
Vždyť jsem ji dneska potkala na schodech.
Roubalová?
Rybková umřela, ne?
Už si zase pleteš jména.
Rybková si nestěžovala.
Ta ti občas nosila štrůdl.
Sakra.
Funěl jsem jí na hrob.
No nic.
Jdu to utřít.
Chápeš to, jak byla hodná?
Ona mi odkázala obraz.
A co je na tom divnýho?
Myla jsi jí okna, chodila nakupovat, venčila jsi tu její vypelichanou bestii.
Juklíček nebyl tak zlý.
Nekousnul tě náhodou?
Jo, ale skoro to nebolelo.
Hnísalo ti to dva měsíce?
Stejně byla hodná.
Za to všechno ti měla odkázat stříbrný příbory a ne nějakej pitomej obrázek.
Já se na něj stejně půjdu jenom podívat.
Si ho nevezmeš?
Hm, radši ne, maminka by mi ho asi prodala.
Jak prodala?
Copak ona chodila s tím příšerným psem?
My teďka šetříme na pračku.
Vám se rozbila?
Hm, je to moje vina, moc jsem na ni tlačila.
Na pračku?
Na valchu.
Ale stejně si ten obrázek vem.
Ať z toho většinou menšiny taky něco máš.
Budu jako všichni ostatní, co si rozebírají její věci.
Jsou jako supi.
Ivo!
Podívej, co jsem našel.
Našel?
No, bylo to u popelnic.
Asi to tam dali Pajerovi.
Hele, Ivo, omluvte jich jenom dobře.
Ale to její věčný kontrolování, jestli třídím správně odpad, mi rozhodně chybět nebude.
Umřela Rybková.
Pajerová žije?
Nejspíš jo.
Sakra, hodil jsem flašku od okurek do plastu.
Tak já to jdu asi vyndat.
Jo, Ivo, vyhodila jsi omylem útěrku, tak jsem ti ji přines zpátky.
Kde jsme to byli?
Marcelko, nemáme náhodou nějaký hák?
Zase jste hodil sklo do plastu?
Myslím, že je mrtvá.
Tomáši, neděláte to kvůli Pajerový, ale kvůli zeměkouli.
No, vy máte teda náladu.
No, to víte.
Štefan mi poslal na ukázku ty volební plakáty.
Strana všech?
No, to je teda název.
Podporují ji všichni.
Všichni, co něco znamenají.
Do politiky se míchat nechci.
To po vás taky nikdo nechtěl.
Začnete dělat pár koncertů v jejich volebním tričku.
Stejně nevyhrajou.
Vyhrajou určitě.
Slibují lidem boty zadarmo.
A vy jste mohli mít zadarmo publicitu.
Ivan Mládek o to focení skoro prosil.
A nakonec byl rád, že ho nechali zrýmovat slogan.
Stejně mu tam přebývá slabika.
Nepřebývá.
Tomáši, zvažte to.
Máte ještě šanci dostat se na billboard.
Štefan říká, že nikdo nedokáže přitáhnout tolik starších a osamělých voliček jako vy.
Vážně někdo?
Tak Jakuba Smolíka už mají ti druzí.
Kteří?
To je strana.
Jmenujou se Ti druzí.
Tomáši, přece takovouhle šanci nezahodíme.
Nezahodíme?
Víc si lidi na mě budou ukazovat.
Ale budou chodit na koncerty.
Marcelko, ale...
Všechno odmítáte.
Dostala jsem vás do televize, do Celebrit v plavkách.
Odmítl jste to.
Mohl jste nazpívat reklamu na Davidlo, taky jste nechtěl.
Mohl jste se stát tváří lékárny Kunín a taky nic.
Chápete, že jste mohl mít svůj vlastní tvarůžek?
Hm?
To na mě vůbec nedáte?
Tak dobře, ty tvarůžky ještě zvážím, jo?
Tvarůžky už vzal Jirka Korn.
No tak se snad zase něco objeví.
No tak já jdu někam pro ten hák.
Jakej pes.
To je přece Juklíček, ještě když měl čtyři nohy.
Hodí se sem.
No to se teda nehodí.
Dyť jsi mi sama říkala, ať ho vezmu.
Dyť jo, tak si ho někam dej.
Ale máma mi ho prodá.
Neboj, tenhle obraz nikdo nekoupí.
Já bych se ho náhodou koupila.
Tak ho dáme pod postel.
Ivo, je to obraz, musí viset.
A co řeknu otci?
Že je tvůj?
Tak si ho dej domů a řekni mámě, že je můj.
Ivo, dyť víš, že když mám lhát, tak omdlívám.
Ivo, nemáme doma nějaký hák?
Prosím tě, tak tam tu flašku nech.
Už jsi mě měl skoro venku, ale pak se mi tam ten deštník otevřel.
Jaký deštník?
No, našel jsem ho u popelnic.
Já jsem ho použil místo toho háku.
Takže hák nemáme.
Ne.
Takže kde jsme to byli?
Ivo, nech mi ho tady, prosím, jenom na pár dní.
A pak co?
Pak už budu umět lhát, takže budu moct jít domů a říct mamince, že ho mám jenom půjčený.
Anebo ho dám nějakým lidem a řeknu, že to je jenom na pár dní a bude to na dlouho.
To je i ten můj případ?
Ne, jenom do...
No teď říkám, takže nafurt.
Náhodou jsem si to zkoušela a docela mi to šlo.
Jo, tak ukáž.
Když přede mnou, mi to nejde.
To je ale teda docela dost na nic.
Kdybys odešla a potom přišla, abych tě neslyšela, tak to by šlo.
Tohle řekneš mámě?
Ivo, já se zlepším, já budu trénovat.
Ivo, dokážeš si představit, jaký to bude, až to budu umět?
Přijdu do letadla, řeknu, že jsem letuška a poletím zadarmo do Egypta.
Anebo půjdu do zoo a půjdu krmit slůňata.
Ale když tam někdo přijde, tak mu řeknu, že to mám dovolený.
A Kropáčkovi řeknu, že vypadneš z lavice a ona se na tebe přestane vytahovat.
Sašo, já myslím, že si lhaní idealizuješ.
Kde se sem chystá brácha s prachama za pivo?
Teď asi ne.
Myslím, že na tom není nejlíp.
Viděl jsem ho hrabat se v popelnici.
Moment, moment.
Doufám, že ne u nás v ulici.
No, před barákem.
No ale to je Lexův rajón.
Vy vybíráte popelnice?
No dovol.
Pardon?
Znělo to tak?
Podáváme dohromady prachy na pračku.
Každý musí přispět.
Saša sbírá houby a Lexa hledá vratný flašky.
Vybral si to sám.
Kdyby uměl plavat, tak mohly být prachy z kašny.
Hele, flašky nám nechte.
Brácha byl u plastů.
No to je divný.
Plastový flašky přece nejdou vrátit.
Á, tady ho máme.
Tak kolik?
Nic.
Bylo mi to blbý, stál tam pan Pacovský.
Tak sis mohl počkat, až odejde.
Protože on tam stojí furt.
Jednu ruku má v kontejneru, druhou v kapse a píská si.
Chudák brácha.
Vybírá popelnice a ještě se mu tam zasekla ruka.
Kde máte doma hák?
Ne.
Není můj.
Ne, já jsem ti zalhala.
Už?
Já jsem nic neslyšela.
Ale ty jsi neposlouchala pořádně, teď jsem ti tak krásně lhala.
Jo, tak já ti věřím.
Ty jo, díky, teď mi ho maminka nesebere.
Jo, už to vidím.
Přijde domů, zeptá se tě, co je to za obraz, hupne pod deku a vezme si naslouchátka.
Ivo!
Tak já to teď řeknu nahlas.
Ježišmarja!
Mám ho, padla.
Můžu tě vysrát z popelnice.
V rukách jsem ji zachytil o ten zatracenej deštník.
Musel jste tak křičet?
Chci propadnout hanbou, jestli nás tam někdo viděl.
Tak se omlouvám, že jsem si dovolil volat o pomoc.
Na tohle jsem vám dobrá.
Marcelko, nepřeháníte to už?
Přeháním.
Já jsem měla být vaše manažerka, Tomáši.
Spolu s vámi rozvíjet vaši kariéru.
Jediné, co mi dovolíte, je obvolávat kulturáky a tahat vás z odpadků.
Marcelko, já mám dneska hrozný den.
Nemůžeme to probrat jindy?
Tak mě prostě poslechněte.
A já vás nechám na pokoji.
To je tak těžký pochopit, že o tom, co budu propagovat, se chci rozhodnout sám?
Že mi připadá nedůstojné se takhle zaprodávat?
Nedůstojné?
Ano.
Za to stát s jednou rukou v kontejneru a předstírat, že se o něj opíráte, to je vrchol důstojnosti.
Taky mám psa.
Jmenuje se Baron a je to buldok.
A může se mnou spát v posteli.
Mám prsa a balím kluky.
A Baron umí mluvit a vypráví mi pohádky.
A vyšíváme spolu.
I když se neslyším, tak mi to jde skoro samo.
Ty se slyšíš.
Ne!
A když chci, narostou mi křídla a lítám nad Prahou a koukám se na lidi.
A když je na mě někdo zlej, umím ho proměnit v kámen.
Co je?
Lekla se tě?
Škoda.
Mluvila, jako kdybys měla nějaký houby.
Hele, co jsem našel u popelnic!
Prosím tě, hoďte to rovnou do koše.
Tak jo.
Bifteky, život.
To kvůli tomuhle.
Co to tady dělá?
Umřela Rybková.
Taky jo?
To je den.
Kdy bude mít funus?
Dneska měla.
Pánjo, to je fofr.
O nic, dva bych stejně nestihl.
Panebože, to je ale den.
Čau, pojď, jsou bifteky.
Proboha, jsi těhotná?
Proč bych měla být těhotná?
Protože bifteky děláš jen, když máš nějaký průšvih.
Tak chceš ho?
Panebože, co to je dneska za den?
Marcela je na mě naštvaná, uvíznu v popelnici a co ještě?
V baráku je asi cholera.
Že to myslíš?
Dvě báby zaklepaly bačkorama a tu jednu zahrabaly, tak nějak strašně rychle.
Umřela Rybková.
Ta taky jo?
To je teď jedno.
Já chci, aby mi Iva řekla, proč máme bifteky.
Ježíš, a to nemůžou být někdy bifteky jen tak?
Ne, nikdy nejsou jen tak.
Počítej s tím, že ti nad biftkem všechno odkejvu.
Dobře, Saša si u nás chce nechat obrázek.
Jenom tohle?
No to jsem čekal něco horšího.
Ježišmarja!
Stejně je to divný.
Tři báby v jeden den.
Jak to tři?
Teď umřela jenom Rybková.
Rybková ne, takový štěstí nemám.
Ta fúrie mě bude mlátit holí do smrti.
Aha, tak kdo?
Roubalová.
A ještě dvě.
Ivuška to říkala.
Rybková žije?
Saša se dneska omlouvala z hub, že jde na funus.
Tak to je blbost!
Rybková mě flákla holí, není to ani deset minut.
No jo, ale Saša neumí lhát.
Já taky nelžu.
Mám modřinu, podívej se.
Může být puberta?
Už?
Čau.
To je dost, že jdeš.
Takhle by to nešlo.
Co se děje?
Hele, dneska je na tom každej špatně, ale právě proto bysme měli držet spolu.
No.
Takže ty modrý vyšrafovaný ulice jsou vaše a ty červený jsou naše.
Co to má být?
No tak je fakt, že jich máme víc, ale taky to děláme dýl.
Ale co?
Já nic nechápu.
No tak já to taky nikomu nehlásím.
Ale jsme kámoši, ne?
No.
No tak mi řekni, kde vykupujou plasty.
No a je, o čem to mluvíš?
Brácha, Lexa tě viděl.
Uvízla mi tam ruka.
Jasně, to jsem taky naučila Lexu říkat, když ho někdo nachytal.
Já přece nevybírám popelnice.
No, dobře, dobře.
Ale s mapou souhlasíš.
Ale bože, to je jedno.
Dej mi becherovku.
To ty plasty nějak vynášej.
Řekla, kde je Iva?
Proč ji chceš?
No, říkala, že se můžu přijít podívat, jak cvičí aerobik.
Tady není.
Viděl jsem, jak šla dovnitř.
Já ne.
Ségra, nezdržuj.
Do Roháčový dali nový kontejner.
Je v kuchyni.
Pojď za ní.
Ty lžeš?
Ne.
Ale teď tam není.
Je.
Ségra, neser.
Nejsem tvoje sestra.
Ne.
Jsem tvůj bratr.
Jdu radši do té Roháčový.
A jmenuji se Linda.
To nebylo špatný.
Kde jsi byla?
No, Saši, četli jsme si Pinocchia.
Co to děláš?
Třídím odpad.
Pajerová mě viděla u popelnic, tak si to šla zkontrolovat.
Našla v plastech tu flašku, ten deštník a to koště.
Koště?
No, snažil jsem se vytáhnout ten deštník.
Koštětem?
No, nic lepšího jsem nenašel.
Teď jí musím předvést správně vytříděný odpad.
Jinak mi ty hodinky nevrátí.
Jak to, že má tvoje hodinky?
No, spadly mi tam, když mi Marcelka rvala ruku z popelnice.
Panebože, to je den.
Kdybys tam tu flašku neházela...
Ale to vím teď taky, jo?
Jo, poslouchej, Ivo, ty jsi vyhodila ten jitrničník?
To byl Ozzák.
No škoda, takovej pěknej.
Ta Pajerová se jde podívat, jak to třídím.
Když už se musíte hrabat v odpadcích i doma, tak si aspoň zatáhněte.
Marcelko, co...
...
Co se děje?
U toho kontejneru vás vyfotili z bulváru.
Zítra to vyjde v novinách.
Skvělý.
Ježíši Kriste.
Co budeme dělat?
Najednou my, co?
Ovšem si chcete rozhodovat sám a když jste v maléru, zavoláte Marcelku.
Já?
Já jsem vás nevolal, přišla jste sama.
Tak já zase půjdu.
No tak promiňte.
Tohle hned podepište a osobně doneste do redakce Blesku.
Jasně, jasně.
A co to je?
Místopřísežné prohlášení, že jste z toho kontejneru tahal dítě.
Aha.
A pak?
Nejspíš se vám vysmějou.
Ale musíme to zkusit.
Já zatím letím za Štefanem.
Třeba ho napadne něco lepšího.
Ivuško.
No.
Prosím tě, mohla bys to dodělat a odmísto té Pajerový?
Ježíš.
Sakra.
Tak když mi nebude věřit, že jsem to třídil já.
No tak řeknu, že jo, no.
Hodná.
Našel jsem u svý starý tvý hodinky!
Hajzle!
Ježišmarja, pane Pajere, já...
Vylepil jsem ti v okně obchodu takový varování, abys dal od Věry ruce pryč!
A nesnaž se mě žalovat, mám ZTPčko!
Ježišmarja, nám vykradou obchod!
To se teda budou mít.
Proboha!
Co se tady stalo?
Ani se neptejte.
V tom Blesku jste byl?
Třeba jsem to mohl takhle tady nechat.
Poslal jsem jim to faxem.
Ani neodpověděli, co?
Já jsem vám to říkala.
A co vy?
Já?
Zítra začnu zase obvolávat kulturáky.
Mám. Cokoliv vy chcete.
Co Štefan?
Řekl, že je nána, že se o vás takhle starám.
Nepomůže nám?
Já vám můžu pomoct.
Dobře, tak co mám dělat?
Koupit si plavky.
No v žádném případě.
Tak jak myslíte.
Tak možná takový ty bermudy.
Normální plavky.
A ta reklama na Davidlo je prý taky ještě volná.
No Davidlo ne.
Kdo by to slyšel ve všech celoplošných rádiích?
No právě.
A co ten příšernej slogan?
I to mý jméno s Vomitanem zvrací?
A co vám vadí, že tam přebývá slabika?
Marcelko, prosím vás.
No dobře, to se Mládkovi moc nepovedlo.
Ale mít celé jméno ve sloganu je reklama.
A reklamu my potřebujeme.
Ale já se bojím, že se mi lidi budou smát.
No, tak jestli vám to připadá horší, než titulek zkrachovalý zpěvák vybírá popelnice.
Tak dobře.
Vy!
Štefan už to zařídil.
Ty hyeny z Blesku přeplatil.
Vážně?
A taky řekl, že si vás nakonec váží.
Že jste se ho nebál odmítnout.
A taky bere jiná antidepresiva než dřív.
No takovou ostudu bych nepřežil.
Poděkujte mu i za mě.
A to je všechno?
Jo, děkuju i vám.
Nevíš, kde jsou ty další dvě?
No ty, co taky umřely na choleru.
Našel jsem jen Rybkovou.
Jaká cholera, jaké další dvě?
Umřela jenom Rybková.
Na infarkt.
Sakra.
Posypal jsem jí hrob pepřem.
No nic.
Jdu to zamést.
Jsme tu. Tak, pozri.
Tlačíš.
Točíš.
Třeš.
Kolik to má programů?
Všetky.
A je nová.
To kecáš.
Prepáč, zabudol som.
Na staré baby to zaberá.
No tak na mě ne.
Jasně, protože nejsi stará.
To jednak.
A jednak je to na elektriku.
Boha jo.
Všetky jsou na elektriku, ne?
Saša ne.
Slušný, Lexo.
Díky, mami.
Do Roháčový dali nový kontejner.
A našel jsem tohle.
Sašenka bude mít radost.
No nevím, mami.
Ona se asi zbláznila.
Vážně?
Nebo snědla nějaký houby.
Saša?
Jo.
Vidíš?
Ale tak to já jsem v pubertě dělala i horší věci.
Pomůžeš mi střetnout?
Myslím, abys to z ní sundal.
Bože, to jsem se lekla.
Zkus to dát tamhle.
Sašenko, vstávej.
Maminko, prosím tě, neprodávej ho.
Prodat?
Tuhle hrůzu by asi nikdo nekoupil, co?
Tohle?
Něco takovýho mi maminka pověsila nad postel, když jsem byla malá.
Vy jste měli pejska?
Ne, to byl plakát proti vzteklině, ale ta čubička se tvářila úplně stejně.
Já bych si ho nechala.
Divná puberta.
No tak klid, skoč nahoru pro kladivo a hřebíky, ať tvýmu bráchovinu padnou ruce.
Díky, mami.
A já nic?
Ty chceš taky obejmout?
Víš, koľko mi toto dalo roboty?
Na chrbte som to doniesol.
Tohle je chrbát?
Ne.
Môj chrbát.
No tak si vem ty flašky.
Aspoň niečo.
Čau.
Dovidenia.